Astăzi plouă.
Nu te juca în curte.
Va fi mult noroi.
Dacă aluneci, te vei răni.
- Joacă-te înăuntru. - Bine.
Și nu merge pe lângă copaci.
Un copac a căzut ieri,
un pod s-a prăbușit, a fost la știri.
Dar ploaia s-a oprit.
Poate începe iar.
A venit.
Așteaptă!
Un minut!
Ai pus toate condimentele?
Nu tanti, am uitat unul.
Am știut de la primul șuierat.
Poftim.
Mulțumesc, tanti.
Doar un vârf de cuțit, nu mai mult.
Bine.
Această nouă rețetă te va ajuta.
Ești sigură?
Te îndoiești,
dar vei vedea.
Perfect!
Doar o gură și-ți va construi un Taj Mahal.
Taj Mahal este un mormânt.
Știu!
Ia-le.
SUFERTAȘUL
Fernandes.
Ți-l prezint pe Shaikh. Shaikh, domnul Fernandes.
A fost contabil șef la o mică companie saudită.
Îți va prelua responsabilitățile, când ne vei părăsi, luna viitoare.
Are referințe foarte bune.
Încântat.
Domnul Shroff va lauda foarte mult.
I-am cerut să ni se alăture mai devreme ca să-l instruiești cu ce trebuie făcut.
Noroc.
Domnul Shroff a spus că sunteți de 35 de ani aici.
Colegii dumneavoastră vă vor simți lipsa.
Cum e?
Acesta este începutul vârstei dumneavoastră de aur, cum vă simțiți?
Frumos.
Minunat!
Putem începe instruirea?
Desigur.
Dar este ora prânzului.
Întoarce-te la 4:45.
Bine, oricând.
Mulțumesc!
Astăzi vom găti mâncarea mea favorită:
"Paneer pyaza".
Tanti!
- Dormi? - Ce s-a întâmplat?
Recipientul s-a întors.
Și?
Este gol.
Într-adevăr?
Complet!
Nu mai e nimic!
Ce ți-am spus? Și acesta e doar începutul!
Oprește muzica, a venit Rajeev.
Bine.
Ai venit acasă mai devreme, totul bine?
Ți-a plăcut prânzul?
A fost bun.
Ei bine... nimic altceva?
Ca în fiecare zi.
Recipientul era gol, și m-am gândit...
Conopida a fost foarte bună.
A fost foarte bună.
Tocmai am ajuns acasă.
Așteptam apelul tău.
Așa de plictisitor a fost?
Și eu am plecat mai devreme.
Ce s-a întâmplat, domnule?
Luna viitoare mă pensionez.
Aș dori să opresc serviciul de livrare.
Bine, voi consemna asta.
Vă voi plăti la sfârșitul lunii.
Nici o problemă.
Și cine a gătit azi?
Noi, de ce?
A fost bun!
- Ce? - A fost foarte bun.
Continuați așa.
Ce a pățit?
Conopida a fost bună.
S-o facem din nou mâine.
Servește asta.
Ce e asta?
Domnule Fernandes, mingea noastră a căzut pe balconul dumneavoastră.
Vă rugăm, ne-o puteți da?
Vă rugăm, domnule!
- Arăt ca un servitor? - Nu.
N-o să ne mai jucăm aici. O să ne jucăm pe partea cealaltă.
Dacă va mai jucați în fața acestei porți, o să vă alerg.
Vă rugăm!
Ne vom juca în altă parte.
Sunt aici, tanti.
M-ai sunat?
Da.
Schimbam scutecele unchiului.
Ce a spus Rajeev?
Nimic.
Ce?
Mâncarea a fost livrată la altcineva.
Nu cred că a primit-o Rajeev.
Altcineva a mâncat-o și i-a plăcut.
Nu, nu, imposibil. Băieții de la livrare nu fac greșeli.
Ce s-a întâmplat?
Bună dimineața, ce mai faceți?
Bună dimineața.
Ieri, când m-am întors la 16:45, nu mai erați.
- Ai întârziat tu. - Am venit la 16:45 fix.
Am fost acolo, tu ai întârziat.
Nici o problemă.
Astea sunt dosarele cu cererile de despăgubire?
Cu asta se ocupă acest departament.
Când începem instruirea mea?
Începem.
Acum?
După masa de prânz.
- Să vin după prânz, atunci? - Da, vino.
- Sunteți sigur? - Da.
Veți fi aici?
Bine, mulțumesc.
Mulțumesc că ai mâncat tot ieri,
Gătisem pentru soțul meu.
Când am văzut recipientul gol,
am crezut că-mi va spune ceva în legătură cu asta.
Mi-am zis, pentru câteva ore,
că pentru a seduce inima, întâi stomacul trebuie satisfăcut.
În schimbul acelor ore,
azi îți trimit paneer.
Mâncarea preferată a soțului meu.
Ila.
Tanti, nu e puțin ciudat să scriem asta?
Ila, trebuie să-i mulțumești.
Și dacă o primește Rajeev?
E și mai bine.
A mâncat mâncarea altcuiva și nici măcar nu a observat.
Va afla azi.
Să mai scriu și altceva?
Nu, să fie scurt!
Tanti, dormi?
Ce e?
S-a întors recipientul.
Gol, dar cu un răspuns la scrisoare.
- Un răspuns? - Da.
Citește-mi.
Ăsta nu e scrisul lui Rajeev.
Ce spune?
"Dragă Ila, mâncarea a fost foarte sărată azi."
Și ce altceva?
"Dragă Ila, mâncarea a fost foarte sărată azi."
Ce? Nu "mulțumesc", nimic altceva?
" Dragă Ila, mâncarea a fost foarte sărată azi."
Ce prost mănâncă gratis și apoi se plânge?
Stai un minut.
Uite, pune astea.
Nu, toate astea nu mi se par în regulă.
Voi vorbi cu șoferul despre această livrare greșită.
Nu, trebuia să-ți mulțumească.
Nu, nu, chiar nu-mi place asta.
De ce? Doar nu-i cineva cunoscut, ce-ți pasă?
Bună dimineața, domnule. Ce mai faceți?
Bine.
Nu erați la birou, așa că am venit aici.
Citeați la cantină, nu am vrut să vă deranjez.
Masa dumneavoastră emană o aromă delicioasă.
Am gustat mâncarea doar mirosind-o!
Soția dumneavoastră...
are magie în mâinile ei.
Soția mea e moartă.
Dragă Ila, sarea a fost potrivită azi.
Ardeiul a fost puțin cam mult.
Dar am mâncat două banane după prânz, m-au ajutat să sting focul din gură.
Și cred că-mi va ajuta și la mișcare.
Sunt atât de mulți oameni în oraș
care mănâncă doar o banană, două la prânz.
Sunt ieftine și te saturi.
Bună.
Soțul meu a venit târziu acasă aseară.
Nu a spus nimic.
Azi-dimineață, el a plecat la muncă și fiica mea la școală.
Iar eu am gătit cu tanti Deshpande.
Tanti Deshpande e vecina noastră de sus.
Soțul ei e în comă de 15 ani.
Într-o zi s-a trezit și a început să se holbeze la ventilator.
Din acea zi, el nu mai vede nimic altceva.
Doar se uită în sus, la ventilator și adoarme noaptea.
După ce se trezește, se holbează iar la ventilator.
Nu spune nimic.
Timp de 15 ani.
Chiar și doctorii și-au pierdut orice speranță.
E un model vechi de ventilator oriental.
Nu se oprește niciodată.
Tanti crede că îl ține în viață.
Într-o zi, a fost o pană de curent.
Ventilatorul s-a oprit și pulsul lui a încetinit.
Din fericire, curentul a revenit.
De atunci, tanti a instalat un generator.
Soțul ei continuă să se holbeze la ventilator,
iar soțul meu e lipit de telefonul lui,
ca și când nu mai există nimic altceva.
Poate e adevărat și chiar nu mai există nimic altceva.
Pentru ce trăim?
Dragă Ila, soțul tău pare un om ocupat.
Viața din ziua de azi e foarte aglomerată.
Există prea mulți oameni,
și fiecare vrea ce are celălalt.
Cu ani în urmă, mai puteai găsi un loc să stai jos în tren,
dar, în ziua de azi, e foarte greu.
Dacă domnul Deshpande s-ar trezi acum,
el ar observa diferența și, probabil, s-ar întoarce la ventilatorul lui.
Când a murit soția mea, a primit un loc de veci orizontal.
Am încercat să cumpăr și pentru mine un loc de veci, zilele trecute,
și mi s-a oferit unul vertical.
Mi-am petrecut toată viața în picioare, în trenuri și autobuze,
acum va trebui să stau în picioare și după ce mor!
De ce nu mai faceți încă un copil?
Uneori, venirea unui copil poate ajuta o căsnicie.
Rajeev?
Ce spui?
E drăguță.
Ai uitat?
Rajeev, am purtat-o în luna noastră de miere.
Astăzi m-am gândit s-o încerc, să văd dacă are nevoie de modificări.
Dar mi se potrivește foarte bine.
- Nu? - Da.
E puțin largă.
Da...
În luna de miere, nu știam că se va naște Yashvi.
Nu am știut pentru o vreme.
Două luni!
Nu aveam prea multe atunci.
Când s-a născut, norocul ne-a zâmbit.
Totul e foarte scump în ziua de azi, norocul nu e de ajuns.
De ce îmi trimiți conopidă în fiecare zi?
Ai cumpărat un stoc?
Rajeev.
Dacă Yashvi ar avea un frate mai mic sau o soră?
Ai avut unul.
Și...
Nu-mi trimite conopidă în fiecare zi, îmi dă gaze.
Mașini, autobuze, avioane:
toți suntem prinși în Mumbai.
Drumul ăsta e blocat de azi-dimineață.
Vezi turnul ăla?
O femeie a sărit de acolo în această dimineață cu fetița ei.
A sărit cu fiica ei?
Cum se numea?
Nu știu. Nu știu.
Cu siguranță datorită unor probleme în familie.
Știi pe cineva care locuiește acolo.
A supraviețuit?
Bună.
În această dimineață soțul meu s-a dus la birou...
Bună ziua, domnule. Ce mai faceți?
Sunt ocupat.
Și instruirea mea?
E ora prânzului. Revino mai târziu.
Mi s-a spus să nu mă aștept la nimic de la dumneavoastră.
Eu sunt Aslam Shaikh. Sunt un orfan.
Mi-am dat singur acest nume.
Tot ce știu am învățat singur.
Și o să învăț și asta tot singur. Am terminat. Mulțumesc mult.
Ascultă.
Vino aici.
Du-te la biroul meu.
Sunt niște dosare din sectorul Ahmedabad.
Calculează sumele
și trimite-le la departamentul de conturi.
Vă mulțumesc foarte mult!
Mă întorc imediat.
Nu, nu te mai întoarce, du-te la muncă.
Da, domnule, vă mulțumesc foarte mult.
Azi-dimineață, soțul meu a plecat la birou și Yashvi la școală.
Am ascultat știrile la radio.
La moartea fratelui meu, toată lumea spunea:
Trebuia să fie curajos.
A picat examenele, și ce?
Trebuia să fie curajos.
Oare ce a gândit această femeie?
Poate și-a scos bijuteriile noaptea...
Brățări, cercei,
colierul de nuntă...
Ce o fi întrebat-o fiica ei?
Mamă?
Cred că a fost dificil să ajungă pe acoperiș.
E nevoie de mult curaj pentru a sări?
Dragă Ila, te rog, nu vorbi așa.
Lucrurile nu sunt niciodată așa de rele cum par.
Într-o zi eram în tren în drum spre muncă,
și dintr-o dată am simțit ceva.
Cineva mă atingea...
acolo jos...
Râzi?
Da, tanti.
M-am gândit la o glumă.
Spune!
Am uitat.
- Ai uitat? - Da.
Pune la înmuiat cinci migdale în fiecare seară.
Și mănâncă-le dimineața.
Întărește memoria.
Am notat.
Ce mai faceți?
- Vă duceți la gară? - Da.
Eu cobor la gara centrală Bombay.
Locuiesc în Dongri.
Dumneavoastră?
În Bandra.
Dacă nu vă supărați, pot să vă întreb ceva?
Da.
La birou, oamenii spun că...
ați dat cu piciorul într-o pisică în timp ce mergeați.
Pisica a ajuns sub un autobuz și dumneavoastră ați continuat să mergeți.
Nici nu v-ați uitat.
E adevărat?
Nu a fost o pisică. Era, de fapt, un om orb.
Îmi cerea indicații,
așa că l-am împins sub un autobuz.
Deci... ai grijă.
Mulțumesc.
Dă-mi o țigară.
Voi plăti mai târziu.
Asta a fost o glumă, nu?
Ați trăit întotdeauna în Bandra?
Da, întotdeauna.
Eu m-am mutat mereu.
La început, am stat pe Muhammad Ali Road.
Apoi m-am dus în Dubai, apoi în Arabia.
Am călătorit de multe ori în Arabia și înapoi.
Dar, după ce am întâlnit-o pe Meherunissa, am rămas.
Tai legumele aici
și gătesc când ajung acasă.
Unde ai învățat să faci asta?
Am lucrat într-un hotel din Arabia.
Într-un hotel?
Bucătărie, room-service, contabilitate...
Toate într-una.
E plictisitor acolo.
Distracție deloc, doar muncă-rugăciune, rugăciune-muncă...
Aici am timp liber.
Gătesc pentru Meherunissa, mâncăm când ajunge acasă.
- Și apoi, uneori, mergem să ne plimbăm. - Foarte bine.
O iubesc mai mult decât orice.
Dumneavoastră ce faceți seara?
Mă uit la televizor, uneori.
De ce nu veniți cu mine?
- Unde? - La mine acasă.
Vă voi face un "Pasanda".
- Un ce? - "Pasanda".
- Ce-i asta? - Un fel de mâncare cu carne de miel.
Îl tai așa.
- Din miel? - Da.
Specialitatea mea.
Voi veni.
- Acum. - Chiar acum?
Da, vă rog!
Nu, am de lucru, altădată.
Data viitoare, promiteți?
Vă voi aștepta.
Data viitoare.
- Pe curând. - La revedere.
Bună. Ieri, soțul meu a venit acasă târziu.
S-a întors la muncă după ce a primit un apel.
Yashvi a mers și ea la culcare.
După căsătorie, am adus de acasă niște lucruri fără ca mama să știe.
Am găsit un jurnal vechi.
Conține rețete de la bunica mea.
Am găsit una.
Este sezonul potrivit.
Cred că o să-ți placă.
Excelent!
Ce mai faceți?
Pot să stau?
Te rog.
Mulțumesc.
Vrei să guști?
Sunteți sigur?
Da.
Ce s-a întâmplat?
De unde luați aceasta mâncare?
De la un restaurant de lângă casa mea.
De ce?
E delicioasă.
Rezervați-mi și mie o masă.
Vor închide acel restaurantul în curând.
Cu o mâncare atât de delicioasă?
Talentul nu are nicio valoare în această țară.
Aveți dreptate, domnule.
Trebuie să aibă magie în mâini.
Oricine poate găti, trebuie să aibă magie.
Dragă Ila, rețeta bunicii tale a fost foarte bună.
Chiar mai bună decât mâncarea mea preferată, vinetele.
Ieri, am găsit și eu ceva de demult.
Am găsit emisiuni tv vechi pe care soția mea le înregistra.
Tu, probabil, erai copil sau nici nu erai născută atunci.
Soția mea le iubea.
Nu știu de ce am vrut să le privesc.
Le-am privit ore în șir.
Episod după episod.
După ce am stat treaz toată noaptea,
am înțeles ce căutăm.
În fiecare duminică, în timp ce ea privea emisiunile,
eu stăteam afară, îmi reparam bicicleta sau fumam.
Aruncam câte o privire rapidă pe fereastra, din când în când.
Și îi vedeam reflecția pe ecranul televizorului,
râzând... râzând mereu la aceleași glume...
ca și când le-ar fi văzut pentru prima dată.
Aș vrea... să fi continuat să privesc atunci...
Am trimis toate ordinele de plată.
Un măr și o banană pentru dumneavoastră.
Dă-i drumul.
Nu, domnule.
Insist.
Bine.
Ce este asta?
O hârtie.
Pot avea niște apă, te rog?
Cum e?
Îmi place.
Mulțumesc.
Astăzi, nu mai trimitem scrisori, ci e-mailuri.
Mai multe scrisori?
Aceasta e epoca e-mailurilor.
Bună.
Mamei mele îi plac seriale vechi.
Când eram mică mă uitam ore întregi.
Am vrut să-ți spun ceva.
Fiecare fum de țigară înseamnă 5 minute de viață mai puțin.
Tatăl meu are cancer pulmonar.
Când suferă, zice că ar fi trebuit să fumeze mai mult
ca să nu mai îndure această durere.
Nu-i nimic.
Da, tanti?
Ai morcovii mei?
Sunt aici.
Aici!
Costă doar 10 de rupii.
Ce-ai mai luat?
Ca de obicei.
Cum puteți găti vinetele?
Puteți să le prăjiți, să le umpleți, să le coaceți...
Urmează un nou tratament.
Îl ajută, dar doarme toată ziua.
Mamă? Unde este televizorul?
Nu mai există emisiuni bune în zilele astea.
Ai nevoie de bani?
Nu.
Acest tratament este foarte costisitor.
E în regulă, mă descurc.
Dar cum? Unde găsești bani?
Dacă mai trăia fiul meu, nu ar fi trebuit să cerșesc.
Voi vorbi cu Rajeev.
Nu, nu este nevoie.
Cer 5.000.
Asta e familia miresei.
Cum să ceri acești bani?
Poți plăti câte puțin.
Nu.
Am bani.
Mă descurc.
Bine, atunci.
Dar să nu-i spui tatălui tău.
Cei 5.000 ar trebui să ajungă
pentru luna asta.
Luna viitoare trebuie să găsesc altceva.
Vrei să-l vezi?
Îl trezesc?
E târziu, trebuie să ne întoarcem.
Bine.
Dragă Ila,
nu o să crezi ce mi s-a întâmplat ieri.
Seara, mergeam spre gară, cu Shaikh,
colegul meu,
am simțit nevoia să mă opresc și să privesc tablourile unui pictor.
Toate tablourile lui sunt identice.
Dar, dacă te uiți mai atent,
observi că fiecare e puțin diferit de celălalt.
Aici o mașină diferită, dincolo, un om ce visează e diferit.
Sau un câine care traversează strada.
Ce a atras atenția pictorului în acea zi.
Și într-unul din ele,
m-am văzut pe mine.
Cel puțin cred că sunt eu.
Apoi mi-am oferit o plimbare cu o "auto-ricșă."
Casele băieților cu care mă jucam când eram copil,
toate au dispărut.
Și vechea mea școală.
Dar unele lucruri au rămas la fel.
Vechea poștă,
și spitalul unde m-am născut
și unde au murit părinții mei și soția mea.
Cred că uităm unele lucruri, dacă nu e nimeni să vorbească de ele.
Pardon, domnule?
- Ce? - Ați spus ceva?
Nu.
De-a ce te joci?
De-a baba-oarba.
- Știi cum mă jucam eu la vârsta ta? - Cum?
Să-l dezlegăm mai întâi.
Îl dezleg eu?
Mă descurc.
Ne jucam acasă.
Ăsta era copilul.
Eu eram tatăl.
Și unchiul tău era mama, soția mea.
Bună.
Vreau să-ți spun ceva.
Cred că soțul meu are o aventură.
Mai întâi m-am gândit să-l confrunt.
Dar nu am avut curajul.
Unde să mă duc?
Există un loc...
Fiica mea a învățat în Bhutan, acolo toată lumea e fericită.
Acolo nu au PNB, ci Fericirea Național Brută.
Nu ar fi minunat să fie și aici așa?
Doamnă.
Dacă aș merge cu tine în Bhutan?
Păreți distras.
- Am făcut vreo greșeală? - Nu.
Spune-mi, Shaikh...
Da?
- Ai fost vreodată la Bhutan? - Bhutan?
M-am gândit... decât în Nasik, m-aș putea muta acolo.
Am fost în Arabia Saudită. În Bhutan, și acolo e bine.
Există avantaje: 1 rupie face cât 5 acolo.
Merită să te duci acolo.
Mama spunea... mereu spunea:
"uneori trenul greșit te poate duce în stația corectă."
Mama ta?
Mi-ai spus că ai fost un orfan.
Este adevărat,
dar atunci când spun: "Mama spunea mereu..."
oamenii mă iau în serios. Mă simt mai bine.
Bine.
Ascultați Radio Bhutan...
Cum am putea merge împreună în Bhutan?
Nici măcar nu știu cum te cheamă.
Ce mai faceți?
O banană și un măr.
Încearcă asta.
Radiați astăzi.
Ce spuneți?
Ați întinerit cu 10 ani.
Mama ta a spus că un tren greșit te poate duce în stația corectă...
- Mama mea are întotdeauna dreptate. - Cum e?
Îmi place.
Varietate.
Varietate, domnule.
Tanti!
Da?
Ai cumva caseta filmului "Saajan"?
Da, de ce?
Cântecele erau bune, nu?
Nu-s rele.
Putem să le auzim?
Acum?
Da.
Poți să le pui?
Le pun.
Bună,
Ieri tanti a pus caseta filmului "Saajan". Ciudată coincidență.
Are casete cu toate filmele indiene,
nu CD-uri sau mp3.
Menține industria în viața singură!
Am tăiat câteva rânduri din această scrisoare...
E ciudat să continui să scriu, nu?
Pot scrie orice într-o scrisoare, e ușor.
Dar ceea ce am șters, trebuie să îți spun în față.
E timpul ne întâlnim.
Știi cafeneaua Kooler, în Matunga?
Cică au un "kheema PAO" foarte bun,
mâncarea mea preferată.
Ce spui de o întâlnire mâine, la 1 după-amiază?
Domnul Saajan...
Ce?
Șeful vrea să vă vadă.
- Da, voi merge după prânz. - Domnule, este urgent.
Vin.
Pot intra?
Am avut o întâlnire cu cei de la contabilitate.
A fost cea mai jenantă întâlnire din viața mea.
Știi ce au spus?
Că departamentul nostru parcă nici nu ar exista.
Toate ordinele de plată sunt greșite!
Inițialele lui Shaikh sunt peste tot.
Și când te gândești că voiam ca omul ăsta să te înlocuiască!
Trebuie să revizuiești toate astea.
Stai treaz toată noaptea dacă trebuie, dar repara asta.
Iar tu, Shaikh, dispari din fața mea.
Este vina mea, domnule.
Eu sunt cel care a făcut ordinele de plată.
I-am cerut să semneze el pentru că lucrăm împreună.
Este greșeala mea.
Fernandes, nu trebuie să-l aperi.
Nu apăr pe nimeni, domnule.
În 35 de ani de serviciu
nu ai făcut nicio greșeală.
Știți că eu nu aș apăra pe nimeni, domnule.
Oricum,
mă ocup eu de cei de la contabilitate.
Bine, domnule.
Încă ceva.
De ce miros a legume dosarele astea?
Ceapă, cartofi, chiar și usturoi!
Serios?
Mirosiți!
Nu știu.
Iertați-mă, domnule.
Mulțumesc. M-ați salvat.
Nu mai tăia niciodată legumele tale afurisite pe dosarele de la muncă.
Iertare.
Pun o pungă de plastic data viitoare.
Bine, fără legume. Nimic. Iertare.
Astea nu-s conturile unui restaurant ponosit!
Astea sunt conturi publice!
Dacă nu lucrezi cum trebuie, pleacă!
De unde să știu?
Nu m-ați învățat.
Învățați-mă dumneavoastră totul.
Îmi pare rău, dar trebuia să-mi arătați.
Mama ta ți-a spus să faci diplome false
pentru a obține un loc de muncă?
Cred că am înțeles eu greșit...
Ce fel de persoană ești?
Veniți la mine acasă la prânz?
Am pregătit "Pasanda".
Incredibil, domnule Shaikh!
Incredibil...
"Pasanda", auzi.
Veniți, nu-i așa?
- Luați... - Nu.
Este foarte bun.
Asta-i rețeta mea.
Tatăl meu m-a avertizat:
"nu te căsători cu tipul ăsta, te va lega de sobă."
Tatăl ei e un om foarte periculos.
Nu a zâmbit de la Cupa Mondială din 1984.
Atunci a zâmbit ultima dată, un pic.
Doar un rânjet.
Ce face soția dumneavoastră?
Taci.
Îmi pare rău, nu știe.
Nu-i nimic.
Soția mea e moartă.
Dar am o prietenă.
Dumneavoastră?
Da.
Cum se numește?
Ila.
Am știut! Mâncarea, biletele...
Când v-ați căsătorit?
Căsătoria... mi se pare uneori că au trecut 35 de ani.
Sau 25 sau 10, iar alteori mi se pare că a fost ieri.
Mai luați puțin.
E rețeta mea.
Nu mâncați deloc.
Am vrut să vă întreb ceva.
Dă-i drumul.
Despre căsnicia noastră...
De fapt, tatăl ei a refuzat.
A spus: "Este un biet orfan".
Apoi, Meherunissa a fugit de acasă.
Dar ea vrea binecuvântarea tatăl ei.
Nu voi spune nimănui.
Nu, nu e asta.
Tatăl ei fost de acord.
Ne căsătorim.
Va fi o întreagă armată din partea lui: frați și surori, unchi și mătuși...
toată lumea va fi acolo.
Dar nu va fi nimeni din partea mea.
Sunt singur.
Am vrut să știu dacă ați vrea...
să fiți martorul meu.
Eu?
Da. Și dacă doamna Ila ar putea veni și ea.
Desigur.
Vom veni.
Tatăl ei vrea să-mi ofere un scuter.
Un cadou pentru promovarea mea.
Dar eu nu mai plec.
M-am gândit să nu mă mai pensionez mai devreme.
Îi voi cere șefului să devii asistentul meu.
Așa că, promovarea ta...
E o veste foarte bună, domnule!
Dar să nu-i spuneți socrului meu, altfel, adio scuter.
Îi voi spune Meherunissei.
Domnule, vreți să stați?
Cine? Eu?
Da, luați locul meu.
Nu.
Vă rog, cobor la următoarea.
- Fernandes. - Da?
Ai vrut să vorbești cu mine?
Nu.
Mi-a spus secretara că vrei să vorbești cu mine...
Era vorba despre ordinele de plată.
Ce e cu ele?
Le-am rezolvat.
- Ești sigur? - Da.
Bine. Pe curând.
Vreți să comandați?
Dragă Ila,
am primit recipientul cu prânzul azi, dar era gol,
am meritat asta.
Ieri m-ai așteptat mult timp la restaurant...
Dar, înainte de asta, în acea dimineață,
uitasem ceva în baie,
m-am întors să-l iau...
și baia avea același miros
pe care-l lăsă bunicul meu
după ce făcea duș.
Era ca și cum bunicul fusese acolo.
Dar nu fusese el.
Fusesem doar eu.
Eu și mirosul unui bătrân.
Nu știu când am devenit bătrân.
Poate în acea dimineață. Sau cu multe dimineți înainte.
Poate că dacă aș uitat ceva mai demult în baie,
aș fi aflat mai devreme.
Domnule, vreți să stați jos?
Nu.
Viața a continuat să mă zgâlțâie,
înainte, înapoi...
Și înainte de a-mi da seama...
nimeni nu cumpără un bilet de loterie expirat, Ila.
Am ajuns la restaurant când tu mă așteptai.
Și stăteai acolo,
jucându-te cu geanta,
bând apă...
am vrut să vin la tine să-ți spun toate astea în față,
dar doar te-am privit cum așteptai.
Erai minunată.
Ești tânără.
Încă mai ai vise.
Și, pentru un timp, m-ai primit și pe mine în visele tale.
Și vreau să-ți mulțumesc pentru asta.
Cele două doamne din spate, veniți în față, vă rog.
Zâmbiți, vă rog.
Unu, doi, trei.
Acum o fotografie cu toată lumea!
Familia miresei la dreapta, a mirelui la stânga.
Familia mirelui, la stânga.
Plecați, domnule?
- Asta e scuterul? - Vă las undeva?
Dacă mai rămâneți, eu mă duc la socrul meu.
Taxi!
E ciudat, atmosfera e foarte uscată...
La revedere, Shaikh.
Știți,
când am mers prima dată cu trenul cu dumneavoastră, la clasa I.
Nu aveam bilet atunci.
Am fost nervos pe tot parcursul călătoriei.
M-am rugat să nu vină controlorul.
Ce ați fi crezut despre mine?
A doua zi, mi-am luat abonament la clasa I.
Vei fi un soț bun, Shaikh.
Mulțumesc.
Un moment.
Vino să mă vezi la Nasik, câteodată.
Vin, mama.
80 de rupii.
Vine și Rajeev.
E într-o ședință.
Va veni direct la crematoriu.
Îmi e foarte foame.
Aș vrea să mănânc "parathas".
Nu am mâncat azi-dimineață.
I-am pregătit micul dejun lui.
Mamă...
Întotdeauna m-am gândit
ce se va întâmpla cu mine după moartea lui?
- Nu-ți face griji. - Dar acum...
îmi e doar foame, atât.
A fost dragoste la prima vedere,
atunci te-ai născut tu.
Dar de ani de zile, mă dezgusta.
În fiecare dimineață pregăteam ceva de mâncare.
Pastilele. Baia.
Mic dejun. Pastile.
Baia.
Când a murit fratele tău,
a venit o ambulanță veche.
Îți amintești?
Un model vechi Matador.
Azi de care a venit?
Ce culoare?
Albă cu lumini albastre.
Da.
Domnule.
Mâncarea se duce la o adresă greșită.
Este imposibil.
- Noi nu facem greșeli. - Da, am înțeles.
Dar mâncarea nu este livrată unde trebuie.
- E livrată la adresa corectă. - Eu vă spun că nu este.
Au venit oameni de la Harvard la noi.
Ascultă ce-ți spun.
Încearcă să înțelegi.
Acest prânz nu este livrat soțului meu.
Altcineva îl primește.
Au venit oameni de la Harvard pentru a studia sistemul nostru.
Ei spun că nu există nici o eroare.
Dar nu ajunge unde trebuie.
Credeți că sunt un mincinos?
Însăși regele Angliei a venit să observe sistemul nostru.
Dar aceasta mâncare merge în altă parte, altcineva o mănâncă.
Ajunge la adresa corectă.
Vreau adresa asta!
Biroul lui Saajan Fernandes?
Două rânduri mai încolo.
Acesta e biroul lui Saajan Fernandes?
Așteaptă puțin.
Saajan Fernandes?
A plecat.
A părăsit compania.
Unde îl pot găsi?
A plecat la Nasik.
Te duci la Nasik?
Da.
Te muți acolo?
Da.
Provizoriu sau definitiv?
Definitiv.
Eu m-am retras acolo de ani de zile.
Mai vin la Mumbai din când în când, să-mi văd fiul.
Îmi pare rău, doamna Ila.
Bună seara, domnule Fernandes.
Am crezut că ați plecat.
Am fost plecat, dar m-am întors.
De ce?
Ei bine, puteți să vă jucați aici,
dar să nu spargeți nicio fereastră, ați înțeles?
Poftim.
Mulțumim, domnule Fernandes.
Te sun de mult timp.
Unde ai fost?
Am avut ceva de rezolvat.
M-am îngrijorat.
Am mai multe așternuturi de-a unchiului.
I-am cerut paznicului să te caute.
Am spălat ventilatorul azi.
În timp ce mergea!
Ai ajuns, probabil, la Nasik.
A trebuit să te trezești de dimineață și să-ți faci un ceai.
Și, poate, o plimbare apoi.
Azi-dimineață, eu m-am trezit și mi-am vândut toate bijuteriile.
Brățările mele, cerceii, colierul meu de nunta mea.
Nu este mult.
Dar mi-au spus: 1 rupie valorează cât 5 în Bhutan.
Ar trebui să ne ajungă ceva timp.
Și apoi...
vom vedea.
Când va veni Yashvi, bagajul va fi gata.
Vom lua trenul în această după-amiază.
Aș putea să-ți trimit această scrisoare
și noul poștaș să ți-o aducă.
Sau poate că ar trebui s-o păstrez,
și s-o citesc peste câțiva ani...
Am citit undeva că, uneori,
un tren greșit te poate duce în stația corectă.
Vom vedea...